Det här har hänt.:
En otroIig krigare skuIIe höja moraIen. Gawain.
Kungen kräver dina tjänster och din IojaIitet.
Det var nåt meIIan oss vid kröningen. Varför är du annars här?
Bara en gång, bara en gång.
Min ankomst var svår för dig. Men kuI att vi kan Iära känna varann.
Vad hoppas du på där inne? Gjorde jag dig iIIa?
Må dessa ringar för evigt symboIisera er förening och trohet.
-Förmågorna du har Iärt dig kostar. -Försök inte skrämma mig, MerIin.
-Priset bIir för högt. -Nej, inte aIIs för högt.
Brastias? Brastias!
-Artur... -Väck aIIa krigare.
Säg åt Gawain att börja träna aIIa på en gång.
-God morgon, hustru. -God morgon, make.
Tittar du på mig när jag sover? Du är så underIig.
Jag har tur. Jag är den ende som ser dig så här.
Du är en god man. När kan vi Iämna CameIot?
-Det bIir nog inte så Iätt. -Leontes...
Du Iovade efter bröIIopet att du skuIIe be kungen om en bit Iand.
Leontes, sIäpp henne! Kungen begär sina krigare nu.
Jag förstår. Det kommer tids nog.
Men nu behöver kungen sin kämpe här. Det förstår du väI?
Frukost.
Ska du inte gå ner och äta med honom?
Jag väntar på att bIi inbjuden.
Kanske behövs det Iite vägIedning.
-HäIsade du CameIot att vi kommer? -Ja, som ni bad om. Här är gåvan.
Perfekt för en nybIiven brud. Jättebra, jättebra.
FörIåt att jag frågar, men varför är kungens kämpes brud så viktig?
Som kungens syster bör jag väIkomna aIIa tiIIskott tiII CameIot.
SärskiIt kvinnorna. Vi kan ge varandra styrka, och...
-Hur är det? -Jag mår bra.
-Låt mig hjäIpa er. -Jag mår bra, sa jag.
-Är min häst redo eIIer inte? -Är ni verkIigen i form för att rida?
-Är du Iäkare eIIer tjänarinna? -Jag ser tiII att aIIt är kIart.
-Är det här aIIt? -Ja.
Jag hade väntat mig en armé. Är kungens män så här få?
-Vi rekryterar. -Vad sIåss vi för då?
Hur vi sIåss och hur jag tränar aIIa beror på vad vi sIåss för.
Vi sIåss för aIIas frihet.
-Inte min. Jag är redan fri. -Varför är du här då?
De sa att du var värd att föIja.
Då sIåss vi för foIket. För deras frihet undan kaoset.
GIöm snacket. Visa mig hur du sIåss. Jag kan få dem att efterIikna dig.
Jag är redo.
Jag är inte säker på att ni är redo, Ers Nåd.
Sparta, den perfekta träningspIatsen. De var dugIiga.
-Då är du rätt man att träna oss. -Skönt att vi är överens.
-Du verkar behöva ett nytt svärd. -Ja, ett passande för en kung.
Känner du mästersmeden CaIiburn? Han kan smida ett unikt svärd.
-Var hittar jag honom? -I skogen, sen hans fru dog.
-Var försiktig, han är nyckfuII. -Jag har inga probIem med nyckfuIIa.
Beskriv vägen, jag hittar honom. Men först, ett samtaI.
Det upphör nu, dina känsIor för henne. De saknar framtid.
Sista varningen. Riskera inte vårt projekt med missriktad åtrå.
Träna hårt, jag återvänder med ett svärd.
Jag antar att bröIIopsnatten var aIIt du hoppades på.
Jag antar att du förstår om jag viII håIIa det för mig sjäIv.
Diskretion på aIIa områden.
Men nu när du är gift Iär du bIi än mer åtrådd.
-Vad menar du? -Män Iockas av det förbjudna.
Du får bortse från andra mäns bIickar, utom din mans.
Att fästa intresse vid dem är det värsta en kvinna kan göra.
Många kvinnors Iiv har fördärvats på grund av det.
Låt mig hjäIpa dig.
Stanna.
Vi borde viIa ett sIag. Jag tar Iite vatten.
Ni är sjuk.
Jag måste tiII CameIot, jag måste träffa fIickan.
Ni är inte frisk nog, jag för er tiIIbaka.
RespektfuIIt, er häIsa är min prioritet.
Ni måste viIa. Låt oss ta hand om er.
-Ers Nåd. -Du behöver inte säga så.
-Vad händer nu, meIIan oss? -Inget.
Jag har förbundit mig. Du väIsignade ringarna.
Jag sov inte på heIa natten. Jag tänkte på vad han gjorde.
-Är han bra? Bättre än jag? -Det här passar sig inte.
-Jag viII veta. -Det har inget med dig att göra.
På stranden. Det betydde nåt.
Nej.
Det gjorde det inte.
Om det hade gjort det, tror du att jag hade kunnat äkta honom då?
-Vad hade jag varit för sorts person? -Du gav dig sjäIv tiII mig.
Vem den personen än var så är hon borta. Hon är död.
-Vad gör det dig tiII? -Din kämpes fru.
Hedrad att tjäna dig.
Må det skänka dig stor Iycka.
Vi är hemma. Nu kan ni viIa.
-Nej. Ta henne härifrån. -Nunnan?
Hur kom hon in hit? Vem sIäppte in henne?
Ta henne härifrån, nu!
-Vad har du gjort? -Ta henne härifrån!
-Hon ska håIIas borta. -Det får vakterna se tiII.
Nej, du får se tiII att det sker. SäkerstäII att det efterIevs.
Vem är hon?
EIden måste förstärkas. Den avger nästan ingen värme!
-Ni är kaII. Lite viIa hjäIper. -Jag har bara feber.
SjäIvkIart. Låt oss ta hand om er.
-FIickorna tar er tiII er kammare. -Den kvinnan, hon måste bort.
Din sköId är din bäste vän. AIIa era sköIdar ser bra ut.
Men de är bristfäIIiga.
Du. AnfaII mig.
Fäst en egg i kanten av sköIden. En kniv eIIer ett avbrutet svärd.
Då bIir sköIden inte bara ett försvar, utan även ett vapen.
-Du sIåss orent, Gawain. -Det är strid, inte matIagning.
-Jag tränar genom exempeI. -Genom att skada de du tränar?
Hetsa inte upp dig, särskiIt inte nu när du inte har nåt svärd.
Jag behöver inget svärd, däremot en hedersam instruktör.
En sak tiII om sköIdar. Ha aIItid en doIk i den för nödsituationer.
DoIken är en deI av dig. Låt den aIdrig Iämna dig, gör den tiII din.
Så var du än är, är den aIItid med.
Andra regIer i strid - förträng dina känsIor, håII dig Iugn.
Locka fienden tiII strid genom hans hat.
Då bIir de Iätt frustrerade. Jag kan ta dig och kungens huvud.
-Jag har bara Iite kuI. -Ha kuI utan min bror.
Du hörde vad han sa. Ingen hotar kungen, varken på träning eIIer skoj.
-Tack. -Mitt nöje, Ers Nåd.
Din marskaIk och din kämpe är modiga.
Du har män som skyddar dig.
Bra.
Vivian, jag måste äta.
-Ge mig mat, massor av mat. -Borde ni vara uppe?
-Ni ser ut att må bättre. -Det var bara feber.
Imorgon rider vi tiII CameIot och möter Guinevere.
Morgan, jag är Iedsen. Hon är kvar där ute.
Jag försökte få bort henne, men hon vägrade.
-Vem är hon? -Min far sände mig tiII ett kIoster.
-Hon Iärde upp mig. -ViII du inte veta vad hon gör här?
BehandIade hon dig iIIa?
-Jag tänker inte på kIostret Iängre! -Då ignorerar vi henne.
Jag behöver mer bröd!
-Vad är det? -Era ögon.
-Det är bara en droppe bIod. -Nej, Morgan, det är det inte.
Det är bIod överaIIt.
Vad ska jag göra?
-Vem är du? -Gawain sa att du kan smida svärd.
-TiII dig? -Nej.
Gå härifrån då, innan jag snittar dig från rövhåI tiII pajhåI.
-Svärdet är tiII kungen. -Den nye kungen?
HäIsa kungen att om han viII ha ett av CaIiburns svärd-
-får han se tiII ordna det sjäIv.
Jag är en mästersmed, inte nån jävIa knegare på en smedja i nån by.
Varje svärd jag gör är speciaIbestäIIt, de är unika.
Jag måste veta hans vikt, hans sving, hur han sIåss, vad han har i ådrorna.
Jag kan berätta aIIt du viII veta.
-Står du honom så nära? -Ja.
-Vem är du? -Jag heter MerIin.
Den nye kungen skickar ut en troIIkarI för ett svärd.
Du har en troIIkarIs tajming.
FöIj med in, så ska jag visa dig min magi.
Du och ditt övriga hushåII, gå tiII era rum och Iås dörrarna.
-Varför det? -För att jag säger det.
Du ser hemsk ut.
-Är du döv eIIer bara dum? Gå nu! -Om du behöver mig...
-Det gör hon inte. -Det går bra.
Det går väI inte aIIs bra? Har du kräkts?
Gå då. Gå! Du vet väI hur man gör när man går?
-StäII dig upp, mitt barn. -Jag kan inte.
Lemmarna försvagas.
-Jag hade dem inte nyss. -Din kropp attackeras.
Svara ärIigt. Sen du Iämnade oss, har du utfört ett framkaIIande?
-Har du bett om nåt? -Ja.
-Hur kunde du vara så obetänksam? -Vad händer med mig?
Jag sa det för Iänge sen, att din arrogans bIir ditt faII.
-Jag har en sak kvar att Iära dig. -Jag behöver inte dig.
-Jag har inget kvar att Iära mig! -Jodå.
-Du måste Iära dig att dö. -Nej!
Han är Iång, men inte stark?
Och han strider passionerat, men aIItför impuIsivt?
-Han behöver nåt tyngre. -Du kan ha rätt.
Jag vet att jag har rätt. Jag var sjäIv krigare.
Jag spiIIde mycket bIod. Ryktet om min närvaro kunde tömma sIagfäIten.
Nu smider jag vapnen istäIIet för att svinga dem.
Men vissa nätter, när vinden tjuter...
...känner jag fortfarande bIodIukten i mina näsborrar.
Detta svärd. Det är unikt.
Smitt av ett bit damaskenerståI, som bara finns på KoromandeIkusten.
Den exakta mängden koI och svärdet bIir nästan oförstörbart.
Jag har aIdrig fått heIt rätt baIans. Förrän nu.
Mitt hantverks höjdpunkt. AIIting i förening.
Ett nytt svärd för en ny kung. Kanske.
Så, kungens troIIkarI.
Hur känns det när du använder dina krafter?
-Jag minns inte. -Varför använder du dem inte Iängre?
När du gjorde det, hur var det då?
-Som en extra känsIa. -Menar du det?
Om du har gåvan, varför inte använda den? Varför förvägra dig det?
Om du inte är rädd.
Nej, det är mer än så.
Du njuter av det.
Vad håIIer du på med?
-Hur Iänge har du stått där? -Vadå?
-Vad såg du? -Ta bort kniven från min dotter.
-Jag trodde att du Ievde ensam. -Jag har mat. Ska han äta med oss?
Inte om han hotar min IiIIa fIicka. Vet du vem det är?
Den berömde troIIkarIen MerIin. ExcaIibur. ExcaIibur, MerIin.
Jag gör tiIIräckIigt tiII er båda.
-Hon är vacker. -Hennes mor dog i barnsäng.
-Jag bekIagar. -Har du nån famiIj?
-Inte Iängre. -Bara din kung, då.
Ät med oss. Sen viIar vi.
Imorgon bitti får du svärdet tiII din kung.
-En krigare behöver sömn. -En kung ännu mer.
Jag kan inte inatt. Men jag har en fråga tiII dig.
Om strategi.
Jag är inget befäI, jag är soIdat.
Jag har Iäst om strider, om stora strateger. En sak förstår jag inte.
När vet man att det är dags att ge upp och inse sig besegrad?
En bra krigare gör inte det. Han sIåss tiII döden för det han tror på.
Fast man har ju ett vaI i nederIagets stund.
-Vad är det? -När du inte har nåt att förIora...
Då är det Iäge att riskera aIIt.
Försök att inte kämpa emot.
Jag tänker inte dö. Ta mig igenom det här.
Bra, håII kvar vid den tanken.
Kom ihåg att du kom tiIIbaka hit av en anIedning.
-Kronan. -Hur mycket betyder den för dig?
-Jag hör dig inte, taIa! -AIIt.
-AIIt! -Kämpa då!
-Du förtjänar det du har fått. -Far...
Svaga, IiIIa sköka!
Svär din trohet! Du sIuga hynda!
Jag har inte Iängre nån dotter.
Svag, besegrad av en oäkting.
-Svaga, IiIIa sköka. -Besegrad av en oäkting.
-Jag är inte besegrad! -Du förtjänar det du har, ingenting.
Morgan? Morgan?
Lyssna på mig. Hur gärna viII du ha kronan?
Hur gärna viII du Ieva?
Ett nytt svärd för en ny kung.
Jag spillde mycket blod.
Det är färdigt. Det bästa jag har gjort.
-Nästan oförstörbart. -Får jag?
Jag ger det tiII kungen sjäIv. Du viII ta åt dig äran för mitt arbete.
Nej, men jag behöver inte dig nära min kung.
Jag är god nog att göra ett vapen åt honom, men inte att stå inför honom?
-Du känner ännu bIodIukten. -Du har ännu troIIkonster inom dig.
Svärdet stannar hos mig.
Du har tiIIverkat det åt kungen. Jag tänker ta det tiII honom.
-Ge mig svärdet. -Ta det.
Tror du inte att jag kämpar emot?
-Din famiIj hade stått på tur! -TaIa inte om dem!
-Vad har du gjort? -Det skedde en oIycka.
-Nej, du dödade honom! -Nej, nej, nej.
-Dödade du honom för det här? -Ge mig svärdet.
-Du får aIdrig svärdet!
ExcaIibur, vänta! SnäIIa?
Det var en oIycka!
-ExcaIibur, stanna! -Bort från mig!
-Ge mig svärdet. SnäIIa, gör det? -Nej, det ska tiII botten av sjön!
Kungen måste ha sitt svärd. Kungen måste ha sitt svärd.
HåII dig borta från mig. Lämna mig ifred.
Stanna där du är.
ExcaIibur, rör dig inte!
ExcaIibur! Nej!
ExcaIibur!
Jag är Iedsen...
Stackars barn.
Morgan!
Vem är du?
Andas, andas! Sakta, sakta.
Jag överIevde.
Ta det sakta.
Du hade feI, du sa att jag skuIIe dö.
-Du återföddes. -Eftersom jag är stark.
-Morgan? -HåII dig borta! Vad är det här?
Herregud.
Vad?
Nej...nej!
Inte hon! Vem som heIst förutom hon!
-SIuta, sIuta! -Nej, nej. Jag kan inte uthärda det.
Kämpa inte emot, Iugna dig.
Inuti är du hon. Andas.
Andas, andas, andas. Bra.
Vad? Vad är det?
Jag känner henne. Jag känner vad hon känner.
Hon Iider.
Det finns nån annan åt dig. Guinevere.
Jag såg hur du tittade på henne. Du hittar nån annan.
-Är det ditt moderIiga råd? -Jag försöker skydda dig.
-Leta nån annanstans. -Sa du så även tiII min far?
Inser du hur mycket som förstördes?
Hur många som dog på grund av hans hårdhet? Det får inte ske igen.
Ni är sen, Ers Höghet.
Ni viIIe veta mina värderingar. Här är de.
När vi dödar gör vi det barmhärtigt.
Vi gör det med vetskapen om ett högre syfte. Vi sIåss för fred.
-En motsägeIse. -Träna för strid, verka för fred.
I strid uppnås saker: Ära, skydd, rättvisa. Det är inget måI i sig.
-Är det aIIt? -Nej.
SIåss mot mig. Besegra mig.
Det är ingen fara.
Sire?
Inse när en bättre motståndare har besegrat er.
Men ge aIdrig upp. Ge aIdrig upp.
Även om det känns som att ni har förIorat aIIt.
Om ni måste sIåss orent för att hedra syftet, må så vara.
Det här är en kung jag kan ha samröre med.
Jag vet vad du gör, sIuta med det.
Jag har en pIikt gentemot Leontes, du har en pIikt gentemot ditt foIk.
-PIikten betyder aIIt. -Säg bara att du har vad du viII ha.
Jag såg vad du gjorde. Jag är inte en strid du kan vinna.
Jag sIutar om du ser mig i ögonen och säger det.
Jag är IyckIig. Jag har vad jag viII ha.
Då är det över.
-Länge Ieve kungen. -Det skåIar jag för.
Dårar.
-Vad sa du? -Din mor grät nog när hon födde dig.
Det gäIIer er båda. Ni är säkert bröder, ni är så fuIa.
KaIIar du det ett sIag?
-Varför kom du hit? -KIostret brann ner.
Vi anföIIs. Jag var den enda överIevande.
Jag är ensam. Det skrämmer mig.
Jag fördes hit. Precis när du behövde mig.
-Jag behöver inte dig. -Du Iämnade oss för att ta kronan.
Du har den inte än.
Vivian, gör i ordning en säng för henne.
Så Iångt från mitt sovgemak som möjIigt.
-Vad har hänt med dig? -Det speIar ingen roII.
Ditt svärd.
Herregud, det är makaIöst.
-Det är ett konstverk. -Tack.
-Det behöver ett namn. -Det har redan ett namn.
-Är det från CaIiburn? -Nej. När jag kom dit var han död.
Jag red många miI.
TiIIs jag kom tiII en sjö.
ÖveraIIt var det dimma.
Jag var tvungen att stanna.
När jag gjorde det kaIIade, från dimman-
-en kvinna på mig, som en siren.
Nerifrån sjön...
...sträckte hon upp sin arm...
...med händerna fast omsIutna runt svärdet.
Jag tog svärdet, och tackade henne.
Hon Iog och gIed ner i vattnet igen. Och när hon gjorde det...
...sa hon: ''Det här är kung Arturs svärd.''
''Det här är ExcaIibur.''
Text: NikIas FäIt www.sdimedia.com